הבדלים בין גרסאות בדף "יבלות נגיפיות באברי המין - Genital warts"
רונן הולנד (שיחה | תרומות) |
רונן הולנד (שיחה | תרומות) |
||
שורה 1: | שורה 1: | ||
− | {{ | + | {{מחלה}} |
{{מחלה | {{מחלה | ||
| תמונה=[[קובץ:וירוס הפפילומה תחת מיקרוסקופ.jpg|270px]] | | תמונה=[[קובץ:וירוס הפפילומה תחת מיקרוסקופ.jpg|270px]] | ||
| כיתוב תמונה=וירוס הפפילומה תחת מיקרוסקופ אלקטרוני | | כיתוב תמונה=וירוס הפפילומה תחת מיקרוסקופ אלקטרוני | ||
− | | שם עברי= | + | | שם עברי=יבלות נגיפיות באברי המין |
| שם לועזי=Condyloma | | שם לועזי=Condyloma | ||
| שמות נוספים= | | שמות נוספים= |
גרסה מ־17:30, 16 באוגוסט 2013
{{{שם עברי}}} | ||
---|---|---|
{{{שם לועזי}}} | ||
יוצר הערך | ||
יבלות נגיפיות באברי המין | ||
---|---|---|
Condyloma | ||
![]() | ||
וירוס הפפילומה תחת מיקרוסקופ אלקטרוני
| ||
ICD-10 | Chapter A 51.3 | |
ICD-9 | 078.1
091.3 |
|
יוצר הערך | ||
יבלות נגיפיות באברי המין נגרמות ע"י נגיף הפפילומה (HPV - Human Papilloma Virus).
אפידמיולוגיה
בארה"ב זו מחלת המין הנפוצה ביותר (בארץ אין נתונים סטטיסטיים על שכיחותה, אך מדובר במחלה נפוצה מאוד). יבלות אלו שכיחות הן בקרב נשים והן בקרב גברים (בארה"ב השכיחות בנשים גדולה מזו בגברים).
כל אישה הפעילה מינית, עלולה להידבק בנגיף הפפילומה והסיכון לזיהום מתמשך עולה עם הגיל כתוצאה מהנגיף. כך, על פי נתוני הערכה עולמיים, כ- 80% מהנשים ידבקו בנגיף הפפילומה במהלך חייהן, כאשר כ- 50% מזיהומים אלו ייגרמו כתוצאה מהנגיפים מהזנים שעלולים לגרום לסרטן צוואר הרחם.
אטיולוגיה
דרכי ההדבקה
גורמי הסיכון להידבקות ביבלות נגיפיות של איברי המין הם:
- יחסי מין לא מוגנים ועם פרטנרים מרובים
- הידבקות במחלת מין אחרת, מצב של דיכוי חיסוני (למשל סיכון מוגבר בקרב נשאי איידס)
- בנוסף תתכן הדבקה בעקבות מגע שטחי עם עור, שעליו היבלת - ישירות עו בעקבות מגע בידיים.
לעתים מתפתחות יבלות אנאליות בקרב אנשים שמעולם לא קיימו יחסי מין אנאליים (גברים הטרוסקסואלים) וזאת בעקבות מגע של האצבעות באזור עם יבלות (למשל איבר המין) ובהמשך מגע באזור פי הטבעת.
קליניקה
סימנים
מדובר ביבלות המופיעות כבודדות או כצבר של מספר יבלות, לרב בצבעו הטבעי של העור, ובצורה דמוית כרובית (במקרה של צבר יבלות). לרוב הן אינן כואבות ואינן מגרדות. הן מופיעות על הפין – בדרך כלל על גוף הפין, על פני העטרה (הכיפה) או מתחת לעורלה, על שפתי הפות, בתוך הנרתיק, באזור פי הטבעת, בתוכו (ברקטום), ולעתים נדירות באזור הפה. לרב מדובר בנגעים קטנים של מספר מילימטרים שאינם מורגשים, ובמקרים רבים נעלמים מעצמם (כ- 30% נעלמים תוך שלושה חודשים). לעתים רחוקות מופיעות יבלות גדולות או צבר יבלות של עד מספר סנטימטרים. במקרים אלו יתכן כי היבלות תגרדנה או תדממנה בעת קיום יחסי מין.
קשר לסרטן צוואר הרחם
יבלות על איברי המין הן לרוב בעיה קטנה ופעמים רבות כלל אינן מורגשות, אולם חשיבות הזיהום בנגיף הפפילומה היא יכולתו להגביר את הסיכון להתפתחות סרטן צוואר הרחם, סרטן פי הטבעת, סרטן הפין וסרטן הפות.
אבחנה
האבחנה נעשית ע"י זיהוי בהסתכלות של היבלות במראה האופייני. מריחה של חומץ על היבלות גורמת להן להתבהר לגוון לבן ולסייע באבחנה.
טיפול
טיפול בקונדילומה מחייב התייעצות עם רופא. ישנן מספר שיטות ולכולן יעילות דומה: משחות וחומרים כימיים להשמדת היבלות, הרחקה של היבלות באמצעות ניתוח / לייזר או הקפאה בחנקן נוזלי. שיטות הטיפול השונות הן כולן לא מספקות ובכולן נצפית הישנות של היבלות באחוז לא מבוטל (בין 30-70% הישנות תוך חצי שנה). חשוב לזכור כי חלק מהטיפולים הללו גורמים לגרויי של האזור הנגוע שיכול להיות קל או קשה, ובחלק מהמקרים נגרם כאב קשה (שחולף תוך מספר ימים). הטיפול במשחות נמשך מספר שבועות עד חודשים. בשל הקשר בין נגיף ה-HPV לבין סרטן צוואר הרחם, סרטן פי הטבעת, סרטן הרקטום וסרטן הפין והפות, חשוב שגברים ונשים שפיתחו יבלות באיברי המין יהיו במעקב רפואי מסודר לאבחון מוקדם של הגידולים הללו. בקרב נשים מומלצת בדיקת PAP תקופתית (משטח לגילוי תאים עם שינויים ממאירים או קדם ממאירים מצוואר הרחם) בתדירות של אחת לשנה – שנתיים. בקרב נשים נשאיות HIV מומלצת בדיקה זו בתדירות של אחת לחצי שנה. לגברים עם יבלות בפי הטבעת מומלץ להיבדק ע"י רופא בדיקה רקטלית לגילוי מוקדם של סרטן הרקטום / פי הטבעת.
מניעה
שימוש בקונדום ביחסי מין וגינאליים, אנאליים ואוראליים יכול להפחית את הסיכון להידבק בקונדילומה בצורה משמעותית אך לא מוחלטת, וזאת משום שניתן להידבק ביבלות גם במגע שטחי של העור ודרך מגע בידיים.