עמילואידוזיס נוירופתית משפחתית - Familial amyloid polyneuropathy
ערך זה נמצא בבדיקה ועריכה על ידי מערכת ויקירפואה, וייתכן כי הוא לא ערוך ומוגה.
לערכים נוספים הקשורים לנושא זה, ראו את דף הפירושים – עמילואידוזיס
עמילואידוזיס נוירופתית משפחתית (FAP, Familial amyloid polyneuropathy), הידועה גם כעמילואודוזיס של טראנסטירטין ATTR (Transthyretin amyloidosis) היא מחלה תורשתית, אוטוזומאליה דומיננטית, נדירה וקטלנית, המאופיינת בפגיעה קשה המתקדמת לאיטה במערכת העצבים הפריפרית באנשים צעירים[1]. המחלה נגרמת משקיעת סיבי עמילואיד מיקרוסקופים המורכבים מטראנסטירטין (TTR) ברקמות הגוף. TTR הינו חלבון נסיוב, המיוצר בעיקר בכבד ונמצא באופן נורמאלי במחזור הדם כטטראמר. מוטציות בגן TTR-n גורמות לייצור חלבון TTR לא יציב ולהיפרדות מזורזת של מבנה הטטרמר למונומרים. התנתקותם של מונומרים ממבנה הטטראמר עשויה לגרום לקיפול שגוי של המונומרים, וכתוצאה מכך להיווצרות סיבי עמילואיד, שקיעתם ברקמות הגוף השונות והתפתחוח עמילואידוזיס[2]. לרוב, המחלה עוברת בתורשה, וע"כ המחלה הינה משפחתית. יש לציין שבאנשים ללא מוטציות בחלבון TTR נם תיתכן שקיעה של חלבון TTR (תקין) לאורך השנים ויצירת עמילואיד כתוצאה מכך. עמילואיד זה בא לידי ביטוי רק בזיקנה הנגרמת על ידו נקראת עמלואדוזיס של זיקנה (senile/age related systemic amyloidosis)[3]. במאמר זה נתמקד בעמילואידוזיס משפחתית, ברקע הגנטי של המחלה, במנגנון היווצרותה, מאפיינה הקלינים ודרכי הטיפול בה.
רקע
ב-1952 תיאר הנוירולוג הפורטגזי אנדרייד (Mario Corino da Costa Andrade) קבוצת משפחות בכפר פורטוגזי, שסבלו כבר מגיל צעיר מתסמינים נוירולוגים חריגים[4]. אנדרייד גם זיהה את שקיעת העמילואיד כגורם למחלה בחולים אלו. לכן, לעיתים אף נקראת המחלה FAP על שמו. בהמשך התגלו ריכוזים גדולים נוספים של חולים במחלה בסקנדינביה[5] , [6] ויפאן[7], בהבדל, שבחולים מאזורים אלו התפרצות המחלה קורית לרוב בגיל יותד מאוחר[8]. בתחילה רווחה הדעה כי המחלה מוגבלת לאיזורים אנדמים בודדים, אך ההתפתחויות באבחון הגנטי והביוכימי של המחלה הראו כי המחלה נפוצה בכל העולם[1]. בישראל תוארו כ-10 חולים, שלחלקם יש קשר משפחתי[9]. בשנות השמונים התגלתה מוטצית Val30Met בגן ה-TTR[2], שזו המוטציה העיקרית במחלה, המביאה ליצירת החלבון הפגום ושקיעת העמילואיד. בהמשך התגלו מוטציות נוספות, שהביאו לאפיון תסמונות אופייניות נוספות של FAP[10].
חלבון ה-TTR
חלבון ה-TTR, או בשמו הישן פרה-אלבומין, הינו חלבון הובלה (transporter protein), הבנוי מ-147 חומצות אמיניות (כ-55KD), אשר מיוצר ע"י הכבד והקורואיד פלקסוס ומופרש אל הנסיוב או אל נוזל חוט השדרה בהתאמה. TTR הינו החלבון העיקרי המוביל thyretin) T4) בנסיוב, ומכאן שמו[11]. בנוסף, יש לו תפקיד חשוב בהובלת רטינול (ויטמין A)[12]. רמתו הנורמלית בדם הינה כ-20 מ"ג/ד"ל, ובשל מחצית החיים הקצרה של החלבו (כיומיים וחצי), רמתו בדם משקפת את מצב רמה התזונה של הגוף[13].
למונומר ה-TTR, יחידת המבנה הבסיסית של החלבון, יש מבנה מישורי בצורת beta sheet. שני מונומרים מתחברים ביניהם בקצוותיהם ליצירה דימר, בעל מבנה שטוח ורחב. בהמשך, שני דימרים מתחברים עם שני דימרים נוספים דרך המישור השטוח, אך קשר זה הינו יותר רופף ומהווה את השלב הראשון בפירוק הטטראמר[14] , [15]. פירוק הטטראמר קורה באופן טבעי בגוף בקצב איטי וגורם ליצירת אגרגטים לא תקינים של החלבון. תהליך טבעי זה קורה בעיקר בעמילואדוזיס של הגל המבוגר[3]. מוטציות שונות בחלבון TTR גורמות להחשת תהליך ההפרדה, יצירה מואצת של עמילואיד והתפתחות עמילואידוזיס. גם בחלבון התקין וגם בחלבון המוטנטי, תהליך יצירת סיבי העמלואיד אינו מתרחש אלא רק לאחר פירוק הטטראמר, ומשום כך שלב פירוק הטטראמר נחשב כשלב החשוב, קובע הקצב של יצירת העמילואיד[16].
גנטיקה
ההורשה של עמילואידודס משפחתית הינה אוטוזומאליה דומיננטית, אך החדירות משתנה מאד בקרב אוכלוסיות שונות. כיום ידועות כ-120 מוטציות בגן ה- TTR. החשובה שבהן, Val30Met גורמת ללנוירופתיה היקפית והיא זו המצויה באיזורים האנדמים בשוודיה ובצפון פורטוגל. באיזורים אלה ישנה שכיחות גבוהה של המוטציה (עד כ-4%), אך בעוד שבפורטוגל ישנה חדירות של כ-80% עד גיל 50, הרי שבשוודיה החדירות היא כ-11% עד גיל 50. משום כך, מחלקים את מחלת העמילואידוזיס המשפחתית להסתמנות מוקדמת (early onset) ולהסתמנות מאוחרת (late onset). בפורטוגל, ברזיל, ואיזורים מסוימים ביפאן ההסתמנות היא מוקדמת, ובשוודיה, איטליה, צרפת, בריטניה, וברוב איזורי יפאן ההסתמנות היא בד"כ מאוחרת[17]. מוטציה חשובה אחרת, Val1221le, הנמצאת אצל כ-3.5% אפרו-אמריקאים, גורמת לקרדיומיופתיה, ללא פגיעה עצבית בולטת[18]. באופן דומה למתאם הקליני - גנטי שלעיל, למוטציות שונות בחלבון TTR ישנה בד"כ הסתמנות אופיינית, היכולה לערב מערכות שונות בגוף, כולל מערכת העצבים ההיקפית, מערכת העיכול, כליות, כבד, לב ועוד[10]. יחד עם זאת, מוטציה אחת יכולה לגרום להסתמנויות שונות, אפילו בקרב אותה משפחה[19].
הסתמנות קלינית
עמילואידוזיס משפחתית מאופיינת בעיקר בלנוירופתיה היקפית, אך יכולה לערב מערכות אחרות, כגון מערכת העיכול, לגרום לקרדיומיופתיה, אבנים בכליות ועוד. בקרב חולים עם מוטציה Val30Met הסימפטומים הקלינים משתנים על פי האיזור הגאוגרפי. באיזורים האנדמים, המחלה מופיעה בגיל יותר צעיר, והפגיעה הנוירולוגית קשה, עם פגיעה במערכת העצבים האוטונומית בשלב מוקדם של המחלה. לעומת זאת, באיזורים לא אנדמים המחלה מופיעה בגיל יותר מאוחר, פוגעת בעיקר בגברים, והפגיעה האוטונומיה היא קלה יחסית[20] , [21] , [22]. משך המחלה מהופעת הסימפטומים הראשונים ועד המוות הוא כ־10 שנים בממוצע, אך משתנה בהתאם למוטציה, לאיזור האנדמי לסימפטומים ולגורמים אחרים.
הלנוירופתיה בעמילואידוזיס משפחתית מושפעת מאורך וקוטר העצב הפריפרי הפגוע, כאשר עצבים ארוכים ודקים יפגעו תחילה. לפיכך, התלונות הראשונות מופיעות בגפיים התחתונות, והן כוללות ע"פ רוב נימול וכאב ספונטני, משני לפגיעה בעצבים הדקים. בשלב הזה ישנה פגיעה בתחושת כאב וטמפרטורה, אך תחושה שטחית ופרופריוצפטיבית, ותנועתיות בד"כ שמורים. לאחר מספר חודשים, החסר הנוירולוגי מתפשט כלפי מעלה, אל מעל הברך, ובשלב הזה כבר מתחילה חולשה ופגיעה בתחושה השטחית בגפיים התחתונות, המתפשטת כלפי מעלה. החולה מתקשה בהליכה ובשמירה על שיווי משקל, ועם הזמן אינו מסוגל להתנייע כלל[19]. בשלב הזה בד"כ מופיעה גם פגיעה אוטונומית, ירידה במשקל ודלדול שרירים. הפגיעה האוטונומית כוללת יובש בעור, פגיעה בתפקוד מיני, הפרעה במערכת העיכול, תת-לחץ דם אורטוסטטי, ושלפוחית רגיזה[19], חלק גדול מהחולים סובלים מ- carpal tunnel syndrome, שאינה משתפרת לאחר ניתוח. בשלבים מאוחרים של עמילואדוזיס משפחתית, בחולים עם המוטציה Val30Met תיתכן מעורבות לפטומנינגיאלית, אוטמים ודימומים מוחיים, הידרוצפלוס, אטקסיה, שיתוק, פרכוסים ודמנציה[23] , [24].
כאמור, הפגיעה בעמילואדוזיס משפחתית אינה מוגבלת למערכת העצבים. בחלק גדול מהמוטציות, מופיעה פגיעה לבבית, במקביל לפגיעה העצבית, בשל הסננת עמילואיד ברקמות השונות של הלב[25]. בד"כ תהיה פגיעה במערכת ההולכה, לרוב חסימה באחד מענפי ההולכה של חדר שמאל (bundle branch block), ולעיתים קרובות חסימה בין החדר והעליה (AV block) או בין הסינוס לעליה (sinoatrial block). הסננת העמילואד גורמת לעיבוי הספטום ודפנות החדרים, ולהתהוות קרדיומיופתיה. הקרדיומיופתיה הינה היפרטרופית, עם מרכיב רסטריקטיבי, אם כי פגיעה רסטריקטיבית מופיעה בד"כ רק בשלבים מאוחרים של המחלה. ההתכווצות ההיקפית של הלב בד"כ שמורה, אך ישנה פגיעה בהתכווצות אורכית. עם זאת, ה- Ejection Fraction לא נפגע באופן משמעותי[25]. תיתכן פגיעה במסתמי הלב, הגורמה לעיבוי המסתם ולאי ספיקה מסתמית, למרות שבד"כ מדובר באי ספיקה קלה יחסית[19].
מלבד מערכת העצבים והלב, תיתכן פגיעה במערכות אחרות בגוף. לעיתים מופיעה אנמיה משנית לרמות נמוכות של אריטרופואטין[26]. פגיעה עינית נפוצה, והיא כוללת יובש עיני, עכירות בזגוגית העין, גלאוקומה והפרעות בתפקוד האישון[27]. כמו כן, בשל הפגיעה העצבית, החולים סובלים מנוירו-ארטרופתיה - Charcot's joint[20]. לעיתים מופיעה צרידות, רגישות לקור, ירידה בחום הגוף, ותלונות אחרות שהן משניות לפגיעה העצבית האוטונומית. המוות בחולי עמילואידוזיס משפחתית נגרם בד"כ עקב קכקסיה קשה וחשיפה לזיהומים. באופן מפתיע, פגיעה כלייתית בחולי עמילואידוזיס משפחתית היא נדירה[19].
אם כי קיימות מספר שיטות לדרג את תומרת המחלה, מקובל להשתמש בדירוג המתבסס על ניידות החלה[17]. בדרגה 1 קיימה פגיעה נוירולוגית המוגבלת לגפיים התחתונות, והחולה מסוגל להתהלך ללא עזרה. בדרגה 2, הפגיעה היא קשה יותר והחולה אינו מסוגל להתהלך בכוחות עצמו, אם כי הוא עדיין מסוגל להתהלך עם עזרה. בדרגה 3, החולה כבר אינו מסוגל להתהלך כלל, והינו מרותק למיטה או שנזקק לכיסא גלגלים על מנת להתנייד[28].
אבחנה
כאשר ישנו רקע משפחתי, או באיזורים אנדמים, המודעות למחלה היא גבוהה, והמחלה מאובחנת במהירות. לעומת זאת, במקרים ספורדים רבים, ובעיקר במקרים בהם ההסתמנות לא אופיינית או מוגבלת ללב, לוקח זמן רב עד אשר מגיעים לאבחנה, אם בכלל[19]. משום כך, אבחנה מצריכה עירנות של הרופא ואנמנזה מקיפה. תלונות אשר צריכות להעלות חשד כוללות: סיפור משפחתי של לנוירופתיה או קרדיומיופתיה, כאבים נוירופתים לא מוסברים, carpal tunnel syndrome ללא גורם ברור, בעיקר אם הוא דו צדדי, הפרעה אוטונומית לא מוסברת - פגיעה במוטיליות של מערכה העיכול, פגיעה בתפקוד מיני, שלפוחית רגיזה, תת-לחץ דם אורטוסטטי, קרדיומיופתיה רסטריקטיבית, הפרעת הולכה לא מוסברת, עכירות בזגוגית העין ועוד[19].
כאשר עולה חשד לעמלואידוזיס משפחתית, יש צורך בהערכה נוירולוגית מקיפה, הכוללת בדיקה נוירולוגית מלאה, EMG, ותפקוד אוטונומי. הערכה קרדיאלית צריכה לכלל EKG ובדקת אקו, הלטר, ולעיתים גם MRI[19].
על מנת לאשר אבחנה של עמילואידודס, יש צורך בביופסיה וצביעה אדום קונגו, המדגימה את קיום משקע העמילואיד ע"י הדגמת שבירות כפולה באור מקוטב: צבע ירוק תפוח במישור אחד, וצבע אדום במישור השני[29]. ניתן לקחת דגימות ביופסיה מרקמות שונות, כולל רקמה שומן בטני, רקמה עור, רקמת רירית ממערכת העיכול, הנדגמת בבדיקה אנדוסקופיה, רקמה ניתוחית במהלך ניתוח לטיפול ב-Carpal tunnel syndrome, ורקמה מהעצב הסוראלי[19]. הרגישות של ביופסיה אנדוסקופית ממערכת העיכול היא כ-30%-85%, אך בביופסיה מהעצב הסוראלי הרגישות היא יותר נמוכה, עקב שקיעה לא אחידה של העמילואיד לאורך העצב. בעזרה סימון נוגדנים ניתן לזהות אם העמלואיד הוא TTR, אך לא ניתן לדעת אם מדובר בחלבון תקיז או פגום[19]. לנוכח תסמינים אופיינים, ביופסיה שלילית איננה שוללת את המחלה, ויש צורך להמשיך בבדיקות נוספות על מנת לשלול באופן ודאי.
ניתן לגלות את סוג החלבון הפגום על יד מיצוי מרקמת הביופסיה וזיהויו בעזרת mass spectrometry[30]. בשיטה זו ניתן לזהות כ-90% ממקרי ATTR . עם זאת, הדרך הטובה ביותר לזיהוי המוטציה היא זיהוי גנטי, ע"י ריצוף הגן המקודד ל-TTR מתאי דם פריפרים. בדרך זו ניתן לאבחן מעל 99% ממקרי העמילואידוזיס המשפחתי.
טיפול
כאמור, ללא טיפול, המחלה כרוכה בסבל רב ומביאה למות החולה תוך מספר שנים. הטיפול במחלה נחלק למספר מישורים: טיפול סימפטומטי, טיפול באיברי מטרה פגועים, וטיפול אנטי-עמילואיד[17]. יש לציין, כי למרות שעמילואידוזיס משפחתית הינה מחלה נדירה, הרי שפיתוח תרופות כנגדה יאפשר בעתיד לתרום למניעת ועצירה עמילואידוזיס של גיל הזיקנה, שהינה גורם תמותה משמעותי בקרב אנשים מבוגרים.
טיפול סימפטומטי
הטיפול הסימפטומטי מתמקד בשיפור איכות החיים והתפקוד, למרות הפגיעה הנוירולוגית הקשה. מבחינה נוירולוגית הטיפול מתמקד בפיזיותרפיה והפעלת הגפיים, הגנה על הגפיים מפגיעה משנית להעדר עצבוב, ושימוש בעזרים להמשך תפקוד. הטיפול הסימפטומטי במערכת האוטונומית כולל טיפול בהפרעות בתפקוד המיני, טיפול תרופתי נגד אורטוסטטיזם, שלשולים או עצירות, והפרעות אורינריות.
טיפול בפגיעה באיברי מטרה
הפגיעה הלבבית בעמילואידוזיס משפחתית מצריכה טיפול תרופתי ואיזון קפדני של התופעות, כולל מעקב אחרי מערכה ההולכה ע"י אק"ג, הולטר והערכה אלקטרופיזיולוגית[31]. הטיפול חיוני למניעת הפרעות הולכה והפרעות קצב קטלניות. בד"כ יש צורך בהשתלת קוצב או דפיברילטור[32]. מעקב אחרי תפקוד הלב חשוב במיוחד, לאור העובדה שפגיעה בתפקוד הלב מהווה התוויה נגד השתלת כבד, ולעיתים יש צורך בהשתלת לב במקביל להשתלת כבד[17].
טיפול אנטי-עמילואיד
עד לאחרונה, הטיפול היחיד למניעת עמילואיד היה השתלת כבד. עם זאת, לאחרונה פותחו טיפולים אנטי-עמילואיד חדשניים ובכללם שימוש ב- siRNA למניעת ייצור TTR ויצוב הטטראמר על ידי TAFAMIDIS (שם מסחרי VYNDAQEL) ותרופות אחרות.
השתלת כבד
השתלת כבד מבוצעת מזה כ-20 שנה בחולי עמילואידוזיס משפחתית, ובוצעה ביותר מ-2,000 חולים, כמחציתם בפורטוגל[33]. ההשתלה מורידה באופן יעיל את רמות החלבון הפגום בדם, תוך מספר ימים לאחר ההשחלה[34]. כמו כן, ברוב החולים התדרדרות הנוירולוגית נבלמת[35]. מצד שני, השתלח כבד אינה משפרת נזק נוירולוגי קיים, ואינה משפרת את התפקוד האוטונומי[35]. במיעוט החולים ישנה אפילו החמרה ביכולת ההליכה למרות ההשתלה[17]. מכאן עלה, כי התועלת הנוירולוגית בהשתלת כבד היא בעיקר כאשר ההשתלה מתבצעת מוקדם ככל הניתן. השתלה גם אינה מונעת באופן מוחלט את התדרדרות הלבבית, ובחולים לאחר השתלה יכולים להופיע הן הפרעות קצב והן אי ספיקה לב[36] , [37], שלא היו לפני השתלת הכבד. השתלה נם אינה משפיעה על התחלואה בעיניים, מאחר והחלבון בגלגל העין מיוצר על יד תאי
ביבליוגרפיה
- ↑ 1.0 1.1 Ando Y, NakamuraM, Araki S.Transthyretin-related familial amyloidotic polyneu-ropathy.Arch Neurol 2005;62:1057-62.
- ↑ 2.0 2.1 Saraiva MJ, Birken S, Costa PP, Goodman DS. Amyloid fibril protein in familial amyloidotic polyneuropathy, Portuguese type. Definition of molecular abnormality in transthyretin (prealbumin). J Clin Invest 1984;74:104-19.
- ↑ 3.0 3.1 Westermark P, Sletten K, Johansson B, Cornwell GG, 3rd. Fibril in senile systemic amyloidosis is derived from normal transthyretin. Proc Natl Acad Sci U 5 A 1990;87:2843-5.
- ↑ AndradeC. A peculiar form of peripheral neuropathy; familiar atypical generalized amyloidosis with special involvement of the peripheral nerves. Brain 1952;75:408-27.
- ↑ Nilsson SE, Floderus 5. Nine Cases of Hereditary and Non-Hereditary Periodic Diseases. Acta Med Scand 1964;175:341-6.
- ↑ Bergman F, Warmenius S. Familial perireticular amyloidosis in a Swedish family. Am J Med 1968;45:601-6.
- ↑ Araki S, Mawatari S, Ohta M, Nakajima A, Kuroiwa Y. Polyneuritic amyloidosis in a Japanese family. Arch Neurol 1968;18:593-602.
- ↑ Thomas PK. Genetic factors in amyloidosis. J Med Genet 1975;12:317-26.
- ↑ Leibou L, Frand J, Sadeh M, etal. Clinical and genetic finding; in eight Israeli patients with transthyretin-associated familial amyloid polyneuropathy. Isr Med Assoc J 2012;14:662-5.
- ↑ 10.0 10.1 Connors LH, Urn A, ProkaevaT, RoskensVA,C05telloCE. Tabulation of human transthyretin (TTR] variants, 2003. Amyloid 2003;10:160-84.
- ↑ Ingbar SH. Observations concerning the binding of thyroid hormones by human serum prealbumin. J Clin Invest 1963;42:143-60.
- ↑ Alvsaker JO, Haugli FB, Laland SG. The presence of vitamin A in human trypto-phan-rich prealbumin. Biochem J 1967;102:362-6.
- ↑ Shenkin A. Serum prealbumin: Is it a marker of nutritional status or of risk of malnutrition? Clin Chem 2006;52:2177-9.
- ↑ Blake CC, GeisowMJ, OatleySJ, Rerat B, Rerat C. Structure of prealbumin: secondary, tertiary and quaternary interactions determined by Fourier refinement at 1.8 A.J Mol Biol 1978;121:339-56.
- ↑ Blake CC, GeisowMJ, Swan ID, Rerat C, Rerat B. Structure of human plasma preal-bumin at 2-5 A resolution. A preliminary report on the polypeptide chain conformation, quaternary structure and thyroxine binding. J Mol Biol 1974;88:1-12.
- ↑ KlabundeT, Petrassi HM, Oza VB, Raman P, Kelly JW, Sacchettini JC. Rational design of potent human transthyretin amyloid disease inhibitors. Nat Struct Biol 2000;7:312-21.
- ↑ 17.0 17.1 17.2 17.3 17.4 Adams D. Recent advances in the treatment of familial amyloid polyneuropathy. Ther Adv Neurol Disord 2013,6:129-39.
- ↑ Ruberg FL, Berk JL Transthyretin (TTR) cardiac amyloidosis. Circulation 2012;126:1286-300.
- ↑ 19.0 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 19.6 19.7 19.8 19.9 Ando Y, CoelhoT, Berk JL, etal. Guideline of transthyretin-related hereditary amyloidosis for clinicians. Orphanet J Rare Dis 2013:8:31.
- ↑ 20.0 20.1 Koike H, Ando Y, Ueda M, etal. Distinct characteristics of amyloid deposits in early-and late-onset transthyretin Val30Met familial amyloid polyneuropathy. J Neurol Sci 2009;287:178-84.
- ↑ Koike H.Misu K, SugiuraM,etal. Pathology of early- vs late-onset TTR Met30 familial amyloid polyneuropathy. Neurology 2004;63:129-38.
- ↑ Koike H, Tanaka F, Hashimoto R, etal. Natural history of transthyretin Val30Met familial amyloid polyneuropathy: analysis of late-onset cases from non-endemic areas. J Neurol Neurosurg Psychiatry 2012;83:152-8.
- ↑ Benson MD, Kincaid JC.The molecular biology and clinical features of amyloid neuropathy. Muscle Nerve 2007:36:411 -23.
- ↑ Benson MD. Pathogenesis of transthyretin amyloidosis. Amyloid 2012;! 9 Suppl 1:14-5.
- ↑ 25.0 25.1 Rapezzi C, Quarta CC, Riva L, et al. Transthyretin-related amyloidosesand the heart: a clinical overview. Nat Rev Cardiol 2010;7:398-408.
- ↑ Beirao I, Lobato L, Costa PM, etal. Kidney and anemia in familial amyloidosis type I. Kidney Int 2004;66:2004-9.
- ↑ Ando E, Ando Y, Okamura R, Uchino M, Ando M, Negi A. Ocular manifestations of familial amyloidotic polyneuropathy type I: long-term follow up. Br J Ophthalmol 1997;81:295-8.
- ↑ Coutinho P, Martins da Silva, A., Lopes Lima, J. and Resende Barbosa, A. Forty years of experience with type I amyloid neuropathy. Review of 483 cases. In: Glenner G, Costa, P. and de Freitas, A., editor. Amyloid and Amyloidosis; 1980; Amsterdam: Execerpta Medica; 1980. p. 88-98.
- ↑ Wolman M. Polarized light microscopy as a tool of diagnostic pathology. J His-tochem Cytochem 1975;23:21-50.
- ↑ Kaplan B, Vidal R, Kumar A, GhisoJ, GalloG. Immunochemical microanalysis of amyloid proteins in fine-needle aspirates of abdominal fat. Am J Clin Pathol 1999;112:403-7.
- ↑ Eriksson P, Karp K, Bjerle P, Olofsson BO. Disturbances of cardiac rhythm and conduction in familial amyloidosis with polyneuropathy. Br Heart J 1984;51:658-62.
- ↑ Eriksson P, Olofsson BO. Pacemaker treatment in familial amyloidosis with poly-neuropathy. Pacing Clin Electrophysiol 1984;7:702-6.
- ↑ Wilaek HE, Larsson M, Eriaon BG. Long-term data from the Familial Amyloidotic Polyneuropathy World Transplant Registry (FAPWTR). Amyloid 2011:18 Suppl 1:193-5.
- ↑ Holmgren G, Steen L, Ekstedt J, etal. Biochemical effect of liver transplantation in two Swedish patients with familial amyloidotic polyneuropathy (FAP-met30). Clin Genet 1991;40:242-6.
- ↑ 35.0 35.1 Adams D, Samuel D, Goulon-Goeau C, etal. The course and prognostic factors of familial amyloid polyneuropathy after liver transplantation. Brain 2000:123 (Pt 7):1495-504.
- ↑ Sandgren O, Kjellgren D, Suhr OB. Ocular manifestations in liver transplant recipients with familial amyloid polyneuropathy. Acta Ophthalmol 2008;86:520-4.
- ↑ Olofsson BO, Backman C, Karp K, Suhr OB. Progression of cardiomyopathy after liver transplantation in patients with familial amyloidotic polyneuropathy, Portuguese type. Transplantation 2002;73:745-51.
קישורים חיצוניים
המידע שבדף זה נכתב על ידי ד"ר איתן ניאת, ד"ר אילן בן-צבי ופרופ׳ אבי ליבנה, מחלקה פנימית ו׳ ומכון הלר למחקר רפואי, המרכז הרפואי ע"ש שיבא, תל-השומר